Skjønte de andre dette her?
Ja!
Hjertelig velkommen til Kongen befaler,-
-der fem deltakere kjemper om å realisere en livslang drøm.
Nemlig å vinne en byste i gull av meg!
Og med meg har jeg en som aldri vil vinne en gullbyste,-
-men som er verdt sin egen vekt i gull, nemlig Olli Wermskog!
-Jo, takk. Det er godt nok for meg. -Det bør det være.
Våre fem fantastiske deltakere er Steinar Sagen.
Ida Fladen.
Amir Asgharnejad.
Einar Tørnquist.
Og Solveig Kloppen.
Ja, Solveig. Du har selv sagt at du blir litt paranoid av å være med her.
Du er skeptisk til alle rundt deg, pluss regelverket og programmet.
Det er ikke mange oppgaver hvor du ikke går en ekstra runde på å se:
-"Nå skal faen meg ingen lure meg." -Så blir jeg lurt likevel.
Du lurer deg selv. Det er det fine med det.
Amir, i tillegg til å være komiker så er du jo kunstner.
Det er jo en kjent sak at kunstnere ofte produserer sine beste ting-
-når de sliter.
Så sånn sett må jo dette programmet være en gave-
-til det uttrykket som kommer etter at du er ferdig med dette.
Er jeg på den ene enden av skalaen, er jeg fornøyd.
Kommer jeg i midten, blir jeg ikke fornøyd.
-Ida, hvordan er formen i dag? -Den er strålende.
Skal jeg fortelle deg noe litt artig?
Da jeg våknet i dag, tenkte jeg: "Dette tror jeg blir Ida sin dag."
I dag tenkte jeg faktisk det. Nå sitter det.
-Fy fader, nå ble jeg veldig... -Jeg er ikke en sanndrømt type.
Ikke i det hele tatt. Vi må komme i gang med første oppgave.
Vi begynner med premieoppgaven, der deltakerne har tatt med én ting-
-og der Atle Antonsen bedømmer hvem som har løst oppgaven best.
Oppgaven i dag er: "Ta med deg noe du har brukt for mye tid på."
Ta med deg noe du har brukt for mye tid på.
Det kan være så mangt, selvfølgelig.
Einar, jeg har lyst å begynne med deg.
-Håper det er greit. -Jeg tar fram mobilen, åpenbart.
Jeg har brukt for mye tid på å lage dette dekslet, tenker du.
Men nei, det gikk faktisk ganske fort. Selv om det ser veldig fint ut.
Jeg skal åpne den. Melding av brutteren, hyggelig.
For det er et spill her som heter Candy Crush.
Jeg vet ikke hva som er normalt å bruke av tid,-
-men jeg er på brett 5042 nå.
Så da har jeg løst de 5041 foregående.
-Ja. Og det tar en viss tid, eller? -Det er litt opp og ned.
Noen kan ta mange dager, mens andre går på noen få minutter.
Du har brukt ca 1200 timer på dette.
Det er cirka som en 70 % stilling i et årsverk.
Hos la oss si Candy Crush. Det er sjukt.
-For jeg har ikke hatt det så lenge. -Nei.
-Du har to barn. -Ja, det har jeg jaggu meg.
-Du har et problem. -Herregud.
-Jeg har to barn. -Du har løst oppgaven med bravur.
-Steinar. -Ja. Jeg har tatt med meg...
Det var ikke sånn det skulle være, men det er greit.
Det var sånn det skulle være.
Det er sokker som jeg har hentet hjemmefra.
De er sortert og satt sammen i par, men jeg har brukt...
Vi er seks personer på det meste.
Jeg har brukt så mye tid på å sette sammen og finne sokker.
Det er et mareritt. Jeg har tenkt med meg selv:
Hvis jeg noen gang har tenkt å avslutte mitt eget liv,-
-så er det under denne prosessen.
-Jeg syns det er helt forferdelig. -Under paringsprosessen. Akten.
Først etterforskningen for å finne, og så paring.
Det er altså så kjedelig.
Først må du finne ut: Hva er sokk og hva er resten?
Det er fem forskjellige ledd.
-Du har min fulle forståelse. -Tusen takk.
Ida, hva har du med?
-Hva har du brukt for mye tid på? -Jeg har med kyllingen min.
-Der har vi kyllingen din, ja. -Lille Anton.
Vi hadde en oppgave om å skape liv.
Jeg holdt på å si at jeg skapte han her. Jeg ruget han frem.
Og dette har jeg brukt hele sommeren min på.
Først veldig lang tid på å få tak i en svær rugemaskin.
Så kjøpte jeg 90 egg som måtte vendes tre ganger i døgnet-
-i ganske mange uker.
Så jeg dro ikke på hytta eller noe, for jeg måtte jo snu egg.
Da han skulle klekkes, satt jeg tre døgn i strekk-
-og stirret inn i rugemaskinen.
-Du så at noe var på gang. -Ja, men det tok tre døgn.
Så ikke minst tiden jeg har brukt etter at han kom til verden.
Det er jo en fulltidsjobb.
Nå, for eksempel, så bor han jo på hotell med meg her i Drammen.
-Helt nydelig. Amir. -Ja.
For litt over et år siden begynte jeg et prosjekt-
-som het "En ode til enkroningen."
-De har vi sett før. -Det er pengetrærne, altså.
Jeg har vandret i Oslo og sett etter enkroninger.
Det er for å gi enkroningen det siste løftet den fortjener.
Før alt blir kort og man glemmer hvor fin den egentlig er.
Det er jo en veldig pen krone. Her har du en som sitter og sover.
Ja, ja.
-Jeg håper du får kunstnerstipend. -Ja.
Men vi mangler deg, Solveig. Hva er det du har med?
Jeg har med denne blokkfløyta, som jeg fikk i førsteklasse-
-på Flatbygdi barne- og ungdomsskule i Vik i Sogn i 1978.
Så kjære minner for oss alle.
Så tenker jeg at så å si alle som vokste opp på 70- og 80-tallet-
-sikkert føler at de har brukt unødvendig mye tid på blokkfløyte.
Uansett hvor mye de har øvd. Men greia er at jeg, som du ser,-
-har øvd så mye at jeg har blitt ganske god.
Men aldri så god at jeg har kunnet bruke det til noe som helst.
-Før nå. -Helt unødvendig.
Men det er klart, du slipper ikke unna en liten smakebit.
Bare de som har brukt ti sekunder på blokkfløyte-
-syns at de bruker for mye tid på det. Du har brukt både uker og år.
-Det er sikkert Candy Crush-nivå. -Ja, ja.
Men har du en favorittralle som vi kan få høre?
Du er så god at du slår beina under din egen teori.
Du ble jo såpass god at du kunne spille det på TV.
-Det er imponerende. -Veldig bra.
-Nei! -Noe av det fineste jeg har hørt.
-Du kan spille i begravelsen min. -Kan jeg?
-Ja! Hvis du holder ut så lenge. -Jeg likte kroppsbevegelsene mest.
Jeg tror kroppen må gå sånn, for alle som spiller fløyte går sånn.
Blokkfløytemusikk har ikke blitt noe mer moderne i 2021.
Den var nok ferdig utviklet da den kom.
-Jeg har bare fått brukt den en gang. -Jeg vet.
Jeg syns dere er flinke. Nå syns jeg dere er veldig gode.
-Det betyr mye. -Hva? Ja, jeg håper det betyr litt.
Dere har gjort det vanskelig for meg.
-Amir, jeg gir deg et poeng. -Nei.
-Da ble det lett likevel. -Ok, takk.
Det er ingen tvil om at du har brukt altfor mye tid på det.
Nesten så jeg trekker det tilbake. Du har brukt altfor mye tid!
-Jeg gir meg ikke enda. -Totalbildet, jeg gir deg et poeng.
-Fuglen får to. -Jøss.
Du har brukt for mye tid på det, men i min bok, ikke for mye tid.
Jeg satte så pris på at du har lagt ned så mye jobb.
Så jeg vil ikke si at det er for mye tid. Steinar, sokkene gir tre poeng.
Det er første gang sokker får så mange poeng. Nei, andre gang.
Det har kommet fire poeng på sokker før i dette programmet.
Det er den dårligste uttellingen til nå. Men ok, du får være fornøyd.
Jeg måtte jo fortelles litt hvor imponerende det med Candy Crushen er.
-Det er ikke imponerende, bare... -Deprimerende.
-Det er mye galskap her. -Det er jeg helt enig i. Høyt...
Du spilte så fint, så du får fire. Du får fem for Candy Crushen,-
-fordi du er så gæren i huet ditt.
Det var poeng her sånn.
-Atle. -Ja.
Hva er det viktigste med å løpe hundremeter?
-Hva er det viktigste? -Det viktigste er å løpe fort.
-Og komme i mål. -Ja. Det høres enkelt ut, det.
"Start."
-Hvor er Olli? -Olli?
"Velkommen til hundre meter sprint."
"Første deltaker som passerer mållinjen vinner."
"Tiden starter nå."
Hundre...
Hvor er mållinja?
-Nei. -Du hadde ikke akkurat hastverk.
Nei, jeg brukte en del tid på å skjønne oppgaven.
-Det er jo enkelt. -Ja, oppgaven er enkel.
Deltakerne skal løpe hundre meter, som er fra start til mål.
Men de vet altså ikke hvor mål er, bare at det er hundre meter unna.
Men nå gleder jeg meg egentlig bare til å se dem løpe.
Vi kan starte med han som uten tvil har den mest underholdende stilen.
Amir. Så kan vi slenge på Ida og Einar.
"Tiden starter nå."
Hvor er mållinja, da?
-Jeg skjønner ingenting. -Olli! Er han ved mållinjen?
Da må han jo være hundre meter herfra, i en eller annen retning.
Unnskyld, har du sett en mållinje?
-Skal vi se, mållinje... -Her ser du jo ikke en dritt.
Vent litt!
Det er noe rødt bak der.
Hvis det ikke er her... Det er der!
Nei... Det er ikke noe mållinje her.
Det kan være noe rødt på grønn bakgrunn. Jeg er fargeblind.
Nei, her var det ikke noe å se. Jeg får gå et annet sted, da.
-Hørte du ikke at jeg ropte? -Nei, det blåser litt.
"Olli!"
Olli!
-Du kunne ringt meg, da. -Kunne jeg det?
Ja, hallo, Olli. Vet du hvor mållinja er?
Der stoppet jeg tiden.
Skjønte de andre dette her?
Amir, først. Det er alltid gøy å se enkelte mennesker løpe.
-Ja. -Særlig deg.
For et fantastisk steg du har lagt deg til der.
Det ser ut som du løper og ser etter en bortkommen katt.
-Olli er den katten. -Nettopp. Du kom deg iallfall i mål.
-Ikke alle gjorde det. Einar. -Hei, Atle.
-Sviktet av fargeblindheten igjen. -Morsomt det der.
-Det blir humor av sånt. -Det er gøy hver gang, det.
Om det er såpass mye trøbbel, kanskje du burde meldt deg på-
-"Parakongen befaler."
Jeg tror det, altså. Det er ikke første gang du spiller det kortet.
Du liker å vise at du er et menneske med lyter, feil, mangler og handikap.
-Jeg gnir deg kanskje for mye inn. -Jeg syns du er raus.
-Takk. -De andre må by på seg selv.
Men tidene... Din tid går selvfølgelig enda, Einar.
-Amir brukte da 12,5 minutter. -På hundre meter.
Ida fullførte på 9 minutter og 49 sekunder.
-Det er en foreløpig ledelse. -Ok.
Vi skal ta en liten pause, så er vi straks tilbake.
Det sier jo litt om både programmet og nivået, føler jeg.
Hundremeteren på ni minutter. Det er få som har det som pers.
-Tror du dette holder helt inn? -Ja, det tror jeg.
Du har jo sett de andre i aktivitet. Vi skal aldri si aldri.
Det kan vi finne ut av med en gang.
Ok, det gjelder å finne den mållinjen. Riktig.
Nei.
Ok...
Mållinje...
Faen, hvor er Olli?
Olli!
-Olli? -Du har ikke sett Olli?
-Olli! -Han er halvt finne.
Dette var rare greier.
Det er et eller annet jeg ikke skjønner. Hva er det?
Han befinner seg...
Er det noe sted inne?
Olli!
Men i helvete... Kanskje jeg må tenke annerledes.
Jeg lager en mållinje, jeg.
En, to, tre, fire, fem, seks...
...elleve, tolv, tretten, fjorten, femten.
Nittiåtte, nittini, hundre.
Ferdig.
Jeg har løpt minst hundre meter. Jeg løp ned dit og opp gjennom huset.
Jeg løper i hvert fall gjennom, så har jeg gjort det.
Da bare går jeg ut her. Dere kan bare klippe vekk.
Ja, det var nesten.
-Du var så nærme. -Jeg var så nærme.
Og han jeg spurte løy, for han hadde sett Olli.
-Er det sant? En nabo som løy? -Ja. Han lurte meg.
-For en gjeng. -Hvorfor skulle han lure deg?
Jeg vet ikke, jeg.
-Han vil deg ikke vel, han heller. -Pokker, ass.
Er det sånn i et maraton, tenker du, at man bare kan lage sin egen trasé,-
-bare man kommer seg i mål innafor 40 kilometer?
-Ja, det tenker jeg. -Nettopp.
Steinar. Tenker du at hvis man er med i OL, si maraton,-
-bare kan lage sin egen mållinje rett ned i bakken?
Jeg tipper at de fleste maraton- løperne ikke tenker utafor boksen.
Om de hadde tenkt litt, kunne de lagd en mållinje-
-bare noen få meter fra startlinja.
Jeg mener at oppgaven er bestått og vel så det.
-Her skal man jo tenke utafor boksen. -Men akkurat i den oppgaven-
-er faktisk ikke du med i juryen.
Det er jo jeg som er juryen. Nei da, så den er ikke bestått, den.
Vi har jo Amir på andreplass og Ida på førsteplass.
-Fire poeng på Amir og fire på Ida. -Vi kan ta en liten applaus.
Det er ikke verdt mer. Jeg minner om at det er hundremeteren på ni min.
Siden Steinar ikke har bestått, har ikke Einar og Solveig heller bestått?
Nei da. Tiden går fortsatt. Null poeng på alle tre.
Jævlig tett i bunnen, helt umulig å skille. Null poeng til alle.
Da er dette stillingen. Totalt i dag er stillingen slik.
Tørnquist på andre, men Ida er på førsteplass.
Ja, Olli. Dette syns jeg var begredelige resultater,-
-så nå må vi ha en litt lett oppgave som deltakerne faktisk kan få til.
-Alle sammen? -I hvert fall majoriteten.
Problemet er bare at uansett hvor lett oppgaven er,-
-så er det jo noen av deltakerne som overtenker og roter seg bort.
Da er det bare en ting å gjøre.
Vi får gi dem en oppgave som er akkurat så lett som den først virker.
-Sånn, ja. -Ja.
-Perle? -Her lå det en liten gul perle.
Og så et glass.
"Legg perlen i glasset." Perlen?
"Tiden stopper når perlen er i glasset og du sier 'ferdig'".
"Du har ett forsøk. Tiden starter nå."
Ferdig.
"Du har et forsøk. Tiden starter nå."
Ferdig.
Man blir usikker.
"Legg perlen i glasset. Tiden stopper når perlen er i glasset."
Ferdig.
"Legg perlen i glasset. Tiden stopper når perlen er i glasset."
Hva skjer nå?
-Ferdig. -Ja.
Det var jo dødslett.
"Tiden starter nå."
Det er jo ikke bare å gjøre sånn, antakelig.
"Legg perlen i glasset. Tiden stopper når perlen er i glasset."
"Legg perlen i glasset." Ja.
"Tiden stopper når perlen er i glasset og du sier 'ferdig'".
"Du har ett forsøk."
Ferdig.
-Ha det. -Ha det.
Hvis jeg skal være helt ærlig, så er jeg litt usikker på-
-om du burde vært med i dette programmet.
-Ødelegger vi deg? -Fullstendig.
Nå har jeg faktisk litt dårlig samvittighet.
-Her tror jeg det kan rakne hjemme. -Det tenker jeg også.
Du har blitt ordentlig paranoid.
Alle var jo delvis paranoide, men der var det full stopp.
-Hva føler du i øyeblikket? -Det samme jeg har følt hele veien.
-Jeg skjønner ikke. -Jeg må bare beklage.
Jeg visste ikke at det skulle gå så gærent.
Men det ble ikke noen seier.
Det er vel ingen tvil om hvem som brukte lengst tid.
Jeg kan jo ta det. Skal vi se her sånn...
-For du er klar for resultater? -Jeg er klar.
Steinar, du var raskest. Du brukte i underkant av to sekunder.
Etterfulgt av Ida. 8,7. Tre tiendedeler foran Einar, på ni.
Amir, du brukte 14 sekunder. Du var litt omstendelig.
Solveig, du brukte godt over 40 sekunder på å legge perlen i glasset.
Ja. Men Steinar, gratulerer.
Jeg lurer på om du er klar for litt praktisk husarbeid,-
-blandet med litt filosofering over hva det vil si å være fri.
Hvis du lurer på om jeg er klar for litt husarbeid, så er svaret nei.
Men om jeg er klar for å se andre gjøre litt slitsomt husarbeid,-
- så er svaret ja. -Perfekt.
La meg presentere "potet og ballong".
Oi. Er det trav?
-Har du bursdag? -Ikke noe bursdag.
-"Pang!" -Vann.
Kjele med vann, poteter, ballong... Deg.
-Og deg. -Og meg.
-Kan du tenke deg noe bedre? -Ja, det kan jeg faktisk.
"Skrell flest poteter. Flest skrelte poteter når oppgaven er over vinner."
"Du kan bare skrelle poteter så lenge denne ballongen er i lufta."
"Ballongen må være fri og kan ikke holdes fast."
"Oppgaven er over hvis ballongen treffer bakken."
"Oppgaven begynner når potetskrellingen begynner." Hæ?
-Er dette fri? -Fri.
Hva skjer hvis man legger...
Ja. Er ikke det en ballong som er fri i lufta?
Ja. Eller så er det en ballong som ligger i en kjele med vann.
-Det kan det også være. -Jeg tipper det som jeg sa er riktig.
Det var generelt litt forvirring om hva det vil si å være fri.
Jeg tror vi kan komme frem til at en definisjon som alle er enige om,-
-det blir vanskelig.
Kan vi ikke bare se løsningen, så kan vi sable dem ned etter hvert?
Ja, så flott. Kvess sabelen, for her kommer alle unntatt Ida.
Dette ser jeg først og fremst på som et filosofisk problem.
Hvis jeg punkterer den og legger den på bordet...
Sånn.
Kunne ikke falt meg inn å holde fast i en ballong. Da taper jeg den fast.
Dette her... Nå har jeg driti meg ut.
Jeg har ikke tenkt nøye nok gjennom dette.
Kanskje jeg skal...
Dette er det jeg prøver. Nå er den fri, nå henger den der.
Da er oppgaven i gang.
Hvis jeg plasserer ballongen her...
Ja.
Den er jo ikke "ufri".
Sånn.
Da er jeg straks ferdig.
Kos deg videre. Du også. Takk for meg.
-Fornøyd med løsningen? -Egentlig veldig misfornøyd.
Jeg hadde håpet å slippe å skrelle en hel potetkasse, men det skal jeg nå.
-Da er du i gang. -Da er jeg i gang.
-Og der er du ferdig. -Pokker. Nei...
Nei, pokker.
Det er liksom din dag i dag, Solveig.
-Ballongen lurte meg. -Ja, den gjorde det.
Den var iallfall fri i en stakket stund. Det var det ikke alle som var.
-Er du fornøyd selv, med innsatsen? -Ja.
Einar, hva sier du da du tar ballongen og "gaffer" den fast?
-Du har det vel ordrett? -Ja.
"Kunne ikke falt meg inn å holde fast i en ballong. Da taper jeg den fast."
Og så mye skrelling det ble, gitt.
-Det tar litt tid å skrelle så mange. -Det tok kjempelang tid.
Da hadde det jo vært deilig hvis man fikk være med i konkurransen.
-Å, jeg får ikke det? -Det ser dårlig ut, ass.
Jeg kunne ikke se ballongen, for jeg er fargeblind.
Steinar, er du overrasket over at ikke flere tok lufta ut av ballongen?
Altså, jeg...
-Det er så vanskelig... -Jeg skjønner, for altså...
Dere som har funnet på dette, hva skal man gjøre?
Jeg har tenkt på det siden vi holdt på med det. Vi kan ikke kaste den...
-Jeg skjønner det fortsatt ikke. -Men vi mangler jo en.
-Ja, men vil du ha resultatene? -Vi kan godt ha dem først.
Ut fra hvordan jeg tolker det, får Einar, Steinar og Amir null poeng.
-Ja da. -For ballongen har ikke vært fri.
Mens Solveig rakk å skrelle en åttendedels potet mens den var fri.
Og leder.
Vi tar en aldri så liten pause, så er vi straks tilbake.
Jeg ser at du er veldig fornøyd.
Nå ser du ut som Dolly Duck.
Men det er litt tidlig å sprette champagnen,-
-for vi har ikke sett Idas løsning ennå.
Som enten har gjort det veldig bra eller veldig dårlig. Her kommer Ida.
Ballongen må være fri og kan ikke...
Nå kom jeg på noe.
Au.
Hvis jeg finner noe som blåser nedenfra, ikke sant?
Så lager jeg en skjerm rundt så den bare blåser, ikke sant?
-Da er jo den fri. -Ja.
Var det litt smart, eller?
-Den funker, den. -Ok. Dette er bra.
Det er lettest å skrelle potetene her.
-Hei! -Se på den.
Nå! Den er fri, den.
Helt seriøst, nå er jeg litt stolt.
Fy søren, jeg er jo et geni!
Jeg går for alle. Her er det bare å være på den sikre siden.
-Man vet jo... -Man vet jo aldri.
-Nei. -Den stoppet.
Den gikk tom for strøm. Men greit.
Den var ikke ferdigskrelt.
Får bare satse på at det holder. Det er jo en enorm mengde poteter.
Takk.
Stolt.
Det var fantastisk. Da faller all annen argumentasjon til jorden.
Det er ikke så mye mer å diskutere. Det var den aller beste løsningen.
-Takk. -Du hadde jo jævlig stor konkurranse.
En kvartskrelt og tre som har fått null poeng allerede.
-Men likevel, fantastisk godt jobba. -Takk, Atle.
-Jeg får aldri høre deg si det. -Aller ypperste nivå. Fem poeng!
-Bare å ta imot. -Da kan vi se på poengscoren.
Der skal det være tre nuller. Totalt så langt i dag...
-Nå har jeg aldri! -Det er jo helt vilt.
Førsteplass er jo mer eller mindre avgjort.
Vi har en skala å forholde oss til, men under der er det bankende tett.
Skal vi ta en aller siste oppgave, som alltid her i salen, på scenen?
-Direkte foran publikum? -Ja.
Kom dere opp på scenen.
Foran dere, publikum og deltakerne skal det nå foregå et kappløp.
Hver spillbrikke som vi ser her representerer en av deltakerne.
Første brikke som kommer i mål vinner.
Dere skal altså en og en flytte hver av disse brikkene.
På deres trekk har dere tre "flytt".
Brikken kan enten flyttes fremover eller bakover.
Dere kan også fordele flyttene på flere brikker.
Dere vet ikke hvilken brikke som representerer dere selv.
Bak her er det blanke ansikter. Det er heller ikke lov å smugtitte.
Når første brikke er i mål, da er spillet over.
Så fordeles poengene ut fra hvor langt brikkene har kommet.
Ok, da er det den som leder som begynner.
Da sier jeg bare klar, ferdig...
-Da er vi i gang, Ida. -Ja.
Jeg vurderer å flytte den med kjepphesten.
-En fram. -Ja vel. Skal vi se...
-Da flytter jeg bilen to. -Høres ut som en kjempetaktikk.
-Steinar. -Skitt, de jublet for den bilen.
-Ja. -Da flytter jeg bilen en tilbake.
Jeg har alltid vært glad i å skate. Det vet sikkert de fleste her.
Kanskje trynet mitt er på den. Jeg flytter skateren to fram, jeg.
-Solveig. -Ja.
Jeg tenker at jeg flytter... Skal jeg ta den sparkesykkelen, da?
To fram. Så tar jeg skateboardet en tilbake.
-Einar Tørnquisten. -Takk, takk.
-Jeg flytter den med meg på to fram. -Hvilken er det, da?
-Hvilken tenker du på da? -Kjepphesten.
-Kjepphesten. Den her? -Den flytter vi ikke.
-Vi tar bilen to fram. -To fram på bilen, ja.
Selv om det er litt miljøfiendtlig og politisk ukorrekt. Jeg tar en sjanse.
-Det er en elbil, vel? -Eneste jeg vet er at den er blå.
-Så tar vi skateboardet en tilbake. -Ja vel.
-Deilig å få det tilbake. -Ja.
Amir.
Jeg tenker at jeg syns det er koselig hvis mopeden går fram to,-
-og bilen går ned en.
Ja, så denne fram to. Så gjør vi det helt jevnt i teten.
Sparkesykkel, moped og bil. Spennende.
Ida, en runde har gått og hit har vi kommet. Hva gjør du?
Jeg blir stressa, men det er jo umulig å vite.
-Jeg flytter kjepphesten en fram. -Sinnssykt valg.
Så scooteren to tilbake.
-Scooteren to tilbake. -Hva er det?
-Nei, kjempebra. -Takk.
Da er det sikkert meg, da.
-Jeg tror skateren skal tre fram. -Det gikk et gisp gjennom salen.
Men hva betyr det? Skal jeg ta skateboardet tilbake, da?
Nei, jeg tar den en fram.
-Nei, for da har den vunnet. -Den må to fram for å vinne.
Ja, men jeg tar sparkesykkelen en frem.
Så tar jeg kjepphesten en tilbake.
-Så tar jeg bilen en tilbake. -En tilbake, ja.
-Einar. -Da tar jeg bilen tre fram.
Den blå bilen tre fram? Da er den rett ved Atle. Amir.
Jeg syns fortsatt at mopeden kan gå en fram.
-Klinker til. -Så slår vi et slag for kjepphesten.
-En fram. -Et slag.
Så syns jeg bilen holder på å bli litt kjepphøy.
-Ta den en bak. -En tilbake? Ja, det skjer ting.
-Ida. -Ja.
Jeg tar skateren en tilbake.
-Har du en teori om hvem du er? -Nei, men jeg tar bilen to fram.
-Oi! -Ja vel.
Da blir du påkjørt, Atle. Da har vi en vinner.
Dere og dere der hjemme ser jo hvem som har vunnet,-
-men dere aner ikke. Vi begynner bakerst, med sisteplassen.
-Det var bra du kjørte den fram, Ida. -Fy faen, er det kødd?
Unnskyld. Det var skikkelig dumt.
Jeg tenkte at det ble for dumt at jeg hadde den rosa scooteren.
Men det var det ikke.
Så har vi to til. Delt sisteplass.
-Amir. -Jeg visste at det var meg.
-Så er det Solveig. -Å nei!
Som man gjør i alle gode programmer, går vi rett til førsteplassen.
Nå skal vi se førsteplassen, som Ida valgte å la vinne. Det var...
Ja!
Da er det Steinar, naturligvis. Det er ikke dårlig.
Da kan vi ta en liten oppsummering nede på plassene våre.
Se her. Vi har jo alle sammen sett hvordan det har gått,-
-men jeg kan si poengene kjapt. Flaks du hadde den ledelsen, Ida.
For du havnet sist, med et poeng.
Jøss. Det er en ny side, Amir.
Du som ikke hadde noe å tape, Amir, kom på delt tredjeplass med Solveig.
Andreplassen går til Steinar og fem poeng går til Einar. Gratulerer.
Da skal vi se hvordan det gikk i programmet. Vi vet det vel allerede.
Her har vi en vinner. Det er altså Ida som vinner denne konkurransen.
Det er bare å komme og få gaver som vi har brukt altfor lang tid på.
Stillingen sammenlagt ser sånn ut:
Vi er tilbake neste gang med nye oppgaver og nye poeng,-
-men med de samme deilige deltakerne.
-Vi ses. -Ha det.
Det er mine!
Tekst: Sunniva S. Olsen Iyuno-SDI Group