Herregud!
Nej!
Ja!
Hejsan! Välkomna till "Taskmaster" med mig–
–er skrytmodell Greg Davies.
Komiker utför uppgifter, jag ger dem poäng och vi alla skrattar åt dem.
Efter sista avsnittet vinner den med flest poäng den här...
Titta, det är ett så vackert pris.
–Lugn, det är okej. –Det är okej.
Utan vidare snack ska vi träffa de framtida eventuella ägarna.
Hälsa Aisling Bea välkommen!
Bob Mortimer! Mark Watson!
Nish Kumar och Sally Phillips!
Och kan man tänka sig, det är ju min ytterst beroende jurymedlem–
–lille Alex Horne!
–Vad nytt, Alex? –Jag har tagit talteknikslektioner.
–Har du? Det gick väl inget vidare? –Jag hade fyra.
Jag kommer bra överens med läraren och nu kan jag härma alla dialekter.
Okej...
Jag kan bara säga ett ord. Jag kan säga "ägg" på alla dialekter.
–Okej. Isländska? –Ägg.
Nej. Du föll redan på första hindret, min vän.
Hon lärde mig även att ordet "salivera" får en att salivera.
–Ja! –Visst är det fint?
–Salivera. –Jag höll på att dränka mig.
–Ska vi ta prisuppgiften? –Ja, kom igen.
Priset den här veckan är det de är stoltast över.
Den du tycker borde vara stoltast över sin sak får fem poäng–
–och börjar starkt och stolt.
Den med flest poäng i slutet får gå hem stolt som en tupp med fem saker.
Underbart. Då drar vi igång. – Bob.
Jag tog med ett rör för testning av lungkapaciteten.
Jag hade en svår operation med punkterade lungor.
Och för att fylla dem måste man under ett halvår–
–blåsa i den här saken som träning. Nej, man suger i den.
Det är en ganska viktig skillnad.
Det var mitt liv i ett halvår och man ska få upp den från noll till fem–
–och vid fem kommer en smiley fram.
Dagen när jag fick smileyn att synas var den stoltaste i mitt liv.
Det heter spirometer. Vi kan se en där. Det är inget dåligt pris.
Tack, Bob. Jag förstår stoltheten. Det är en glädjande historia.
–Du lever ju. –Ja.
Aisling.
Det stoltaste ögonblicket i min karriär var–
–då jag brottades mot fribrottarproffs i Edinburgh.
Vi kan se dig puckla på här.
–Det där är jag. –Vad är priset, Aisling?
Det är min cape med 12 irländska flaggor.
Folk i Storbritannien kan använda den för EU–medborgarskap efter Brexit.
–Där är den. –Du sålde in den mycket bra.
–Sally. –Jag har förändrat världen, Greg.
Jag samarbetade med en isländsk advokat och blev nämnd i parlamentet–
–som heter Alþingi Íslendinga och...
Du hittar bara på.
De startade en utskottsutredning om hur gravida kvinnor behandlas.
–Vi har en bild på dig. –Baserat på ditt arbete.
De kan alltså vinna bilden på dig i det isländska...
Det handlar om priset du tog med dig.
–Historien bakom är fascinerande. –Jag tänkte inte efter.
Jag tänkte bara på att svara på frågan om det stoltaste.
Jag tänkte inte på att ljuga kreativt för dig, Greg.
Nish, vad har du med dig?
Den enda fysiska bedriften i mitt liv var ett cricketpris som 11–åring.
Jag spelade i Addiscombe Cricket Club–
–och de delade ut priser till årets slagman, kastare, spelare–
–och priset som jag fick som var årets klubbman.
Jag fick senare veta att det delades ut–
–till pojken som visat entusiasm trots "förkrossande brist på talang."
Jag är riktigt stolt över det då jag är fysiskt oförmögen.
Det är det enda som ger dig en poäng för att jag känner igen mig i det.
Jag jobbade häromdagen och kaféägaren kom ut på gatan och sa:
"Några grannar och jag har pratat och vi tycker inte att du ska springa."
–Mark. –Det är ett Mastermind–pris.
–Vi ser det där. –Riktiga Mastermind?
Nej, där är frågorna mycket svåra.
Det här var saker som vilka sorts djur som inte säger "mu".
Ko! Ko!
Jag menar... Jag är förvånad att jag inte fick möta Nish där.
–Har du poängen nu? –Nish, du kommer förstås sist.
Det är ett värdelöst pris.
Och jag kan inte smickra dig. Du måste börja inse verkligheten.
Mark, jag sätter dig på näst sist.
Aisling, jag sätter dig som trea för att du försvarade ditt land.
Sally, jag tror inte att du har gjort nåt för mänskliga rättigheter–
–men jag vill ju inte komma i dålig dager på TV, så du blir tvåa.
Och Bob lever fortfarande vilket vi glädjer oss åt, så han blir etta.
–Alex, det känns som uppgiftsdags. –Ja, vi börjar med pingpong.
Jag älskar pingpong. Vi älskar pingpong.
–Tillbaka i labbet. –Och vad har vi här?
En stor gammal robotpitt.
Det här passar mig.
–Tycker du om stuprör? –Jag älskar stuprör.
Ja, just det. Ursäkta mig. Jag blev så tagen av den koniska formen.
"Ta ur pingisbollen ur röret. Röret får inte flyttas."
Vilken pingisboll? Den är inuti röret.
–Snabbast vinner. Klockan går nu. –Herre jisses. Okej...
Från stora gamla robotpittar till reglerna.
Reglerna är enkla. De måste ta ut bollen ur den stora gamla robottuben.
De hade tillåtelse att ta på...den.
Men de fick inte flytta den.
–Röra men inte flytta. –Ja, den traditionella regeln.
Hon var sist med att förstå var bollen var, så Aisling får börja.
–Röra men inte flytta. –Kom ihåg det.
–Går de här drinkarna att dricka? –Ja.
Ja, gott. Jag ska hälla...
Det kommer ut där. Går det här? Har nån kollat?
Okej, jag ställer den där och kan behålla saften på det viset.
Det är inte bra.
Okej, jag får skicka ner några...
Jag fick en bättre idé. Jag pluggar igen dem.
–Vänta, får jag flytta brickan? –Så länge röret inte rör sig.
–Det ser ut att röra på sig. –Det sitter kvar på brickan.
Nu vet jag. Det här blir briljant.
–Flyttar du inte på röret? –Nej. Och sen...
–Du har nog blockerat med papper. –Jag har fan blockerat.
Ja! Stoppa klockan.
–Det rörde lite på sig. –Bara lite.
Sammanfattningsvis gick Aisling in i rummet, blev packad–
–spolade ner papper, struntade helt i reglerna och vände på röret?
En fågel sitter i ett träd, trädet huggs ner och man har flyttat fågeln.
Och du citerar exakt min brösttatuering.
Det uppskattar jag.
Vi har klarat av en. Vi ser fortsättningen alldeles strax.
Välkomna åter. Alex kan du ge oss en liten fin uppdatering?
Vissa minns kanske att jag tappade ner den enda pingisbollen–
–i ett rör som satt fast i en matbricka. Typiskt mig.
Aisling har visat att röret har hål där vatten rinner ut.
Vi antog att folk skulle se hålen och förstå, men vill du se Nish och Mark?
Jag gillade inte riktigt hur det lät.
Ja, låt oss titta på de här idioterna.
Det är en sugningsövning, va?
–Oss emellan, hur gör man? –Jag är nyfiken på det.
Det krävs hjärna.
Det var intressant. Hål, förstås.
Kan jag täppa för hålen? Jag kan väl använda mer än det här inne?
Synd att det inte blev tätt. Jag kan nog klara det på en timme.
Det börjar likna nåt. Vissa hål är igentäppta.
Det kommer ut mycket på sidorna nu. Kom igen! Herregud, det är inte...
Papperet var ingen idealisk blockerare.
–Har nån tejp? –Säkert.
Bra, de är täppta.
Det läcker mycket, men principen fungerar.
–Finns plastfolie? –Det finns ett kök.
Herre jävlar!
Är plastfolie vattentätt?
Nej!
Det här är mitt Everest.
Det måste räcka, för guds skull.
Då så.
Där.
Bravo, Mark.
Jag hoppas att det inte sker igen.
Vattnet är kvar! Kom igen, din skit!
Nej! Ja!
–Ja, Mark... –Jag tänker på det varenda dag.
Jag älskar Marks försök. Han är en bildad man som har skrivit romaner.
Men din instinkt sa inte att hålen var problemet utan för lite vätska.
Ja.
Jag antar att din plan var att översvämma hålen.
Min livsplan är att översvämma hålen, Greg.
Vi låter oss inte bli översvämmade!
–Hur lång tid tog det? –23 minuter och 10 sekunder.
–Hur lång tid tog det för mig? –Halva filmen "Phone Booth".
Du vet, Colin Farrell–filmen.
Det är en kort film. Han hade kommit ut ur hytten när du fick ut bollen.
–Hur lång tid? –44 minuter och 22 sekunder.
44 minuter!
Efter en halvtimme skrek du: "Herregud, det är som en fagott."
–Vem står på tur? –Nu gör Bob Mortimer ett försök.
Jag måste upp.
Jag har nåt. En förtjusande dam där ute säljer pallar.
Den är längst ner.
Det är otroligt vilken tur. Damen som sålde pallar–
–har en man som säljer öronproppar... men tyvärr öppnar han dem inte.
Bind fint, fattar du? Det är min klyscha: Fattar du?
–Fattar du? –Ja, jag fattar.
–Har du haft nån klyscha, Alex? –Nej, jag får inte.
–Varför inte? Frugan? –Nej, Taskmaster.
Jag hade sån tur. Den gamle mannen och hans fru hade en son–
–som samlade in till tokiga barn. Du vet, lite tokiga barn.
–Jag tror att man får säga det. –Tokiga killar.
Och han sålde den här tejpen.
Tror nån att en boll kommer upp?
Helvete också! Det där var ett pinsamt ögonblick.
Nästan, Jeffrey. Det kan bli en klyscha, fattar du? Nästan, Jeffrey.
Jag är ganska nöjd nu.
Men få tävlande gör av med så mycket på välgörenhet. Tack. Där är bollen.
–Vad fick han för tid? –Han lämnade ett hål öppet för syre.
Det tog 8 minuter och 13 sekunder.
–Inte så illa. –Det var imponerande.
Det var grymt, Bob. Kontrollerat och jag tyckte om hur bollen lades upp.
–Den delen är viktig, eller hur? –Ja, vilande på en konisk flaska.
På prostatakontroll berömmer läkaren alltid hur jag lägger upp kulorna.
Det är en kvinnlig läkare och jag går för ofta, men man ska vara försiktig.
Otroligt, Bob.
–Vill du se nästa vuxna? –Ja, vi tittar på Sally.
Jag är ganska kort och ser den inte.
Jag kan ordna nåt att kliva upp på.
Tack ska du ha. Här.
Intressant. Jag såg en tratt.
Nej, den passar inte.
Vet du definitionen på dumhet?
Fortsätt göra samma sak och hoppas att nåt ändras.
Välkommen till min värld.
Jag blir snart förbannad.
Det här är som omvänt KerPlunk.
–Dammsugare. Finns det? –Ska jag hämta dammsugaren?
Tack, Sally.
Du hällde vätska helt perfekt ner i röret...
...sen hämtade du en tratt...
–Vi sitter i samma båt. –Det här är en skräckupplevelse.
Är det en skräckupplevelse? Det tog mig trekvart.
Mitt favoritögonblick var när dammsugaren fick kontakt med bollen–
–och du gjorde knappt märkbart så här med ögonen.
Grym bedrift, men var tiden grym?
Hon fick samma tid som Megatoad behövde för att äta 12 burkar majs.
Han är från Nya Zeeland. Det var otroligt, strax under 13 minuter.
12 burkar majs. Hela burken. Hela burken.
Sally tvåa, Mark trea och Nish fick två poäng då Aisling blev diskad.
Men Bob får fem poäng!
Hur ser resultattavlan ut just nu?
Vi har maxpoäng på mr Bob Mortimer–
–så resultattavlan ser ut så här.
–Nästa tack. –Det här är som otrohet – en affär.
Det är liksom en...
Hej!
–Hur är det? –Bra, Nish.
–Hej, Bob. –Jag antar att jag ska öppna.
Är det här nåt knepigt med lås? Nej.
En kokosnöt, den allra största nöten.
Uppgiften finns antagligen här inne. Nej, men nåt är här.
Det är inte glasklart hur man öppnar, men jag är inte portföIjtypen.
Om man går till jobbet med den där får man sparken direkt.
Jag antar att man trycker ner de här.
Jag vet inte hur man öppnar den och vet inte vad jag ska göra.
"Få den här kokosnöten att se ut som en affärs..."
"Få kokosnöten att se ut som en affärsman."
Vänta... Nej.
Måste det vara affärsman? Eller kan vi vara öppna och säga affärsperson?
–Du kan tolka det som du vill. –Jag tolkar det sexistiskt.
"Du har tio minuter till planering och 10 till att göra honom."
"Klockan börjar gå nu."
Så där ja. Sjyst, vi är på gång.
En uppgift – en kokosnöt.
–Vill du veta hur lång tid han...? –Det är givetvis min första fråga.
Det tog honom sex minuter att knäcka koden.
Koden var 000 och den stod på 000.
Jag medger, efter att de ha sett dem, att den gick att öppna.
Bob bad oss lämna honom ensam.
Han var säkert blyg.
–Fortsätt. –Han bad om pennor och frukter.
Han bad även om att få filma det själv med sin mobil.
Uppgiften är alltså att få kokosnöten att se ut som en affärsman.
Hej! Jag heter Mary Nereviddinsida och jag är svarvare.
Hejsan, jag är Långsamme Peter och jag målar fängelsegrindar.
Och jag är en jävla affärsman!
–Tyckte du om det? –Jag tyckte om det.
Såg kokosnöten ut som...? Visa videon igen och låt mig ge röster.
Hej, jag heter Barbara och jag tycker om hästar.
Jag heter Quentin och jag uppskattar balett.
Och jag heter Morgan och jag tycker inte att kvinnor ska få amma öppet.
–Förstår du vad jag menar? –Han ser ut som en kokosnötsfigur.
En arg kokosnöt.
Om han sa att han var affärsman tänkte jag att det skulle passera.
Det gick inte.
Tryck på paus, ta ett glas och spola sen förbi reklamen–
–så ses vi i del tre sen.
Välkomna till del tre. Kör på, Alex.
Våra tävlande har försökt få kokosnötter att se ut som affärsmän.
Aisling Bea står på tur. Även hon bad om utrustning. Vi ser affärspersonen.
Tack ska du ha.
Så...
Det är intressant. Du gjorde ett korrekt påpekande om sexismen.
Men det första jag noterade var hennes jättebröst.
–Din stora gris, Greg. –Ja, det sätter mig i dålig dager.
Jag ska förklara för dig. Det är en kokosnötsaffärskvinna.
Hon är inte rädd för att framhäva sin figur.
Hon har rött läppstift för att få mäns uppmärksamhet och sparka dem.
Hon har även massor av kokosnötsvatten.
Det är hennes blod då hon är en kokosnöt.
Under pistolhot tvingar hon tre underordnade affärsmän–
–att dricka hennes blod under ett vanligt möte på hennes kontor.
Och det, sir, är min affärsperson.
–Vi kan zooma in på hennes ansikte. –Ansikte tack, Alex.
–Hon var 58 år och appskapare. –Ja, hon skapar appar.
–58 år? Är hon det? –Det därför hon har hår i ansiktet.
–Hon är en fröjd med pälsansikte. –Tack.
–Du brukade kalla mig det. –Ja, tills jag började förakta dig.
–Vem står på tur? –Mark, kan du förklara vad du gjorde?
Jag tänkte att jag inte skulle lyckas få det att se ut som en affärsman.
Jag valde därför att hitta en bransch åt den här kokosnöten.
Jag satte upp en teletjänst för frågor på Twitter och Facebook.
–Vi kan se det här. –Ja, ta en titt.
Jag tänkte att mycket sker virtuellt–
–så alla kan hävda att de är affärs– man eller kvinna genom nätnärvaro.
Jag ägnade mina 20 minuter åt att skapa så stor närvaro jag kunde.
Jag gick sen och registrerade in kokosnötens bolag.
Ja, och vi kan se intyget på det.
Talar kokosnöten med dig?
Det finns folk som säger att den inte gör det, men jag vet...
Jag vet vad jag hör.
–Vem kommer nu? –Sally Phillips bad om småsaker igen.
Hon gjorde sen den här affärsmannen.
De där affärerna går ju så bra!
–Är det ett pyttelitet t–banekort? –Ja.
Imponerande.
Ingen framgångsrik affärsman om han åker tunnelbana.
Och Sally var den enda som rakade kokosnöten. Det tog halva tiden.
–Hur länge rakade du den? –11 minuter gick till rakning.
11 minuter?
Det ser inte ut som en affärsman, utan som en galen uggla.
–Jag tyckte att den blev bra. –Jag vet det.
Han har id–bricka och slips.
–Är det en liten kokosnöt på brickan? –Det är bra.
Intressant affärsman. Vi ser om Nish Kumar kan sämre.
Det här är uppgiften som Nish skrattade mest under.
Jisses...
Han kom sen ut och såg ut så här.
Hej!
Jag är kokosnötsaffärsmannen på väg ut till ännu en dag av affärer.
Vad var det? En man som inte kommer sist igen?
Han är en affärsman från USA:s sydstater, Greg.
Ännu en dag av härliga affärer med min slips gjord av engelska pengar.
–Du häftade fast pengar på slipsen. –Ja, det gjorde jag.
Vi har en närbild. Jag tror att det var 140 pund.
–Var vill du börja? –Bobs kokosnöt hade beslutsamma ögon.
Men han såg inte som en affärsman och kommer sist.
Sally, din var nåt ur en hemsk mardröm.
Hemsk, konstig miniuggla.
–Aisling, jag tyckte... –Nej!
–Jag tyckte att den var stark. –Mycket stark.
Jag godtar inte ditt första bud.
Jag sätter dig på tredje plats–
–bara för att det inte är bra att gå in på ett affärsmöte med pistol.
Vi är ett icke–våldsprogram.
Men jag tyckte om henne bortsett från dödshotet.
Mark, du fick inte kokosnöten att se ut som en affärsman–
–därför att du gav honom en fluga lika stor som hans huvud.
Men genom att skapa ett företag blir han otroligt lik en affärsman.
Och Nish Kumar, enbart av publikreaktionerna–
–kan jag inte låta bli att sätta din affärsman med litet huvud etta.
Okej, här kommer nästa uppgift.
De här långa vandringarna blir för plågsamma.
–Hej, Aisling. –Hejsan, Alex.
Tre uppgifter eller...?
Nish, det är tre uppgifter och tre saker på bordet.
Jag ser dem – tre och tre.
Du öppnar dem i den ordning du vill.
–Du kommer att få öppna alla tre. –Då ska jag inte överarbeta det.
–Mitten. –Vi väljer alltid vänster.
Höger till vänster i arabisk stil.
Nish, du såg ut som en drömprins där.
–Det var en varm dag för kostym. –Nog hettade det alltid...
Det var tre uppgifter och tre saker på bordet.
Det var upp till dem hur de gjorde det. Vi ser på Bob och Aisling först.
"Stående bakom det här repet ska en sak kastas i hinken."
"Du får hämta saken vid miss, men ska stå bakom repet vid varje kast."
"Du får inte flytta repet eller hinken. Snabbast vinner."
"Klockan går från när du öppnade det första och tills alla är klara."
Jag satsar på Weetabixen. Tack så mycket.
Jag försöker låta bli att visa hur otroligt nöjd jag är med det.
"Varje sak, snabbaste vinner..."
"Ät upp en sak."
"Snabbast tid vinner."
Jag borde ha ätit upp snackpinnen.
Snyggt!
"Balansera en sak på den röda stolpen."
"Saken måste stå kvar tills hela uppgiften är avklarad."
"Du får inte ta loss stolpen. Snabbast vinner."
–Du sa balansera, så här har du det. –Tack, Bob.
Stoppa klockan.
–Tack, Aisling. –Tack, Alex.
–Jag har aldrig sett nåt sorgligare. –Lång dag på kontoret.
Jag skulle vilja veta hur lång tid det tog från "ät en sak"–
–tills du hade den i munnen. Jag säger under en tiondels sekund.
Du hörde "ät" och du åt.
Om jag flyttat på papperet hade jag sett pinnen–
–men istället tog jag den direkt och insåg att det var fel val. Hemskt.
Det var OS–fart.
–Weetabix–kastet var fantastiskt. –Var det bara tur eller nåt annat?
Jag brukar inte kasta Weetabix i hinkar. Det var ren tur.
Du åt Weetabixen. Du undrar nog över världsrekordet.
"Vikingen" från Nya Zeeland åt en torr Weetabix på 2,17 sekunder.
–Han svalde den. –Hel.
Aisling fick 4 minuter och 30 sekunder.
Inte illa. Respektabelt, tycker jag.
Bob, det finns inget världsrekord i att äta pinne, så du har det nu.
Men du var långsam upp på bordet och fick tiden fyra minuter.
Det tog 2,30 att komma upp på bordet.
Lysande kast, för klantig för att komma upp på ett bord.
–Men han leder. –Ja.
De två öppnade dem en efter en. Nish och Mark hade en annan taktik.
"Balansera en på den röda stolpen."
"Ät en sak. Snabbast vinner."
"Tiden räknas från första öppnandet tills alla tre är klara."
Jag kollar de andra först. "Stå bakom repet."
"Kasta en i hinken."
Var är repet? Jaså, det...
"Ät en sak."
"Balansera en på den röda stolpen." Äta en, kasta en och balansera en.
Går den här att balansera? Det måste gå.
Då kastar jag Weetabixen i hinken. Nej.
Den här också.
Jag fortsätter att kasta båda.
Nej. Nej.
Underarmskast.
Ingen vind. Den satt. Pinnen satt.
Det var för att mäta.
–Den föll i bitar. –Allt ska ner i hinken.
Den har gått i bitar.
–Lite är i. –Procent?
Jag skulle säga fem. Jisses...
Jag fick ett raseriutbrott och den gick sönder. Jag avskyr det här.
Den här ska in.
Och klart.
Gud...
Bra?
Synd, jag tänkte ge bonuspoäng bara på stilen i kastet på slutet.
Men du välte mitt bord så det blir inget.
Ilskan hade tagit över vid det laget. Det var en varm dag–
–och det var ganska många som tittade och skrattade öppet och ropade:
"Titta på den mannen. Han är usel."
Det är intressant hur snabbt coolhet försvinner när man kastar Weetabix.
Mark öppnade alla samtidigt och planerade, men var ändå långsammare.
Så Bob leder fortfarande före Mark och sen Aisling.
Ja, men såg du Marks glada ansikte när han åt jellyn?
Jag har aldrig sett nån lyckligare.
De som inte åt den missade nåt.
Vi stoppar där för en kort paus–
–innan vi får se vem som tar hem Bob Mortimers andningsapparat.
–Vi är mitt inne i uppgifter. –Ja, vi är mitt i tre stycken.
Vi har sett alla utom Sally Phillips från "Bridget Jones". Här kommer hon.
Ska du flytta bordet? Vill du ha hjälp? Säg till när det är nära nog.
Weetabix. Okej, den ligger på.
–Har du ätit upp pinnen? –Ja, den är borta.
–Klar seger. –Ja.
Herre jisses!
–Det var ikoniskt. –Otroligt.
Man kände att ingen trodde på kastet med jellyn.
Helt otroligt gjort av Phillips.
Vill du veta tiden? Det såg lite ut som frukost för trebarnsmodern.
Jag har tre barn och det är så vi matar dem.
Hon var dubbelt så snabb som alla andra: Två minuter och en sekund.
Otroligt.
Nish fick inga poäng, sen har vi Aisling med två–
–Mark med tre, Bob med fyra och Sally med fem poäng!
Dags att dra ställningen?
Jag ska faktiskt dra den för hela serien.
Jag säger inget om Aisling och Nish, men de sladdar just nu.
De är 11 poäng efter ledaren. Bob och Sally delar ledningen med 49 poäng.
Ganska bra.
De poängen stämmer ganska bra överens med hur de ligger till här.
Aisling och Nish sist och Bob och Sally i ledning med en uppgift kvar.
Härligt. Det är öppet.
Kliv upp från era platser och gå till scenen för programmets sista uppgift!
Det här kräver ingen förklaring.
–Vem läser uppgiften? –Mark Watson.
Mark Watson, du hägerliknande man.
Han liknar mig vid en häger varje dag.
"Spela bordtennis med ord."
"När bollen är inom räckhåll ska ni säga ett ord och slå med racketen."
"Ordet måste börja med sista bokstaven i föregående ord."
Ni har rätt.
"Om ni inte kan säga ett ord innan ni ska slå till bollen åker ni ut."
"Efter att ha sagt ordet ska ni springa till andra sidan."
"Alex servar det första ordet till den yngsta. Sist kvar vinner."
Vi tar ett testvarv först.
Jag servar till Nish. Nish slår till den och säger ett ord.
Doftspray.
Spring bakom mig till sist där.
–Ditt ord måste börja på Y. –Yosemite.
–Om Greg anser det vara ett ord. –Det är ett ord.
Då är det okej.
Etsning.
–Gräs. –Och ni kan skruva bollen.
–Septisk. –Förtjusande.
–Kristen. –Ni förstår hur det går till.
Först ut får en poäng, sist kvar fem poäng.
–Då spelar vi. –Jag servar ett ord till den yngsta.
–Taskmaster. –Regressrätt.
–Tabbe. –Elefant.
–Tom. –Medge.
–Ecklesiastikal. –Löser.
–Revansch. –Hatt.
Det var inget ord.
Jag vill bara kolla att det inte var ett ord från Island.
Sally, du får en poäng.
Nish, du får nu ordet "hatt".
–Trä. –Ägg.
–Grönland. –Doberman.
–Nå. –Ån.
–Å...vad då? –Ån.
Nougat.
Teaterloge.
–Excellent. –Teriyaki.
–Island. –Dumt.
–Tiggare. –Excellent.
–Vi har haft excellent. –Det har vi.
Får man inte upprepa ord? Stod det i instruktionerna?
–Det tar inte slut annars, men nej. –Ni sa det inte.
Från och med nu får man inte upprepa.
Två på varje sida efter den pausen. Vi startar igen.
Jag servar ett ord till Bob och jag väljer det: Fenix.
Det där var mycket elakt.
Jag servar till Aisling då det är två bara där.
–Racerbåt. –Tank.
–Kyss. –Septisk.
Kosmopolit!
Vi har haft "septisk". Jag tvingas erkänna det.
Har man sett...
–Nish Kumar, så sant jag lever. –Jag visste att det skulle sluta så.
–Kumar. –Robot.
Fan också... Tullare!
Ecklesiastikal. Det har jag redan sagt!
Ja! Ja!
Mycket starkt. Vi har en vinnare.
Kom ner till mig så ska vi se hur det har påverkat ställningen.
Nagelbitande atletism och ordsmideri.
–Jag skulle säga det. Spännande, va? –Mycket spännande.
Använder du ordet "Fenix" ofta?
Jag kan tänka mig att du känner dig lite lurad.
Jag är ledsen, men mer spel gör en förberedd för fågel Fenix.
–Men Aisling vann uppgiften. Grattis. –Tack.
Ge mig slutställningen.
Trots Aisling and Nishs heroiska kamp förblir de fyra och femma.
Han kom näst sist där och klarade inte "Fenix", men vann här idag.
Med 17 poäng som ni ser – Bob Mortimer.
Du vann det hela.
Minsann...
Det är rätt resultat. Bob behöver ju det där röret för att överleva.
Det är så jag förstår det. Gå och ta med ditt slem hem, Bob.
Du är vinnare och stolt ägare av en massa saker.
Gå och hämta dina priser!
Alex...
Salivera.
Otroligt. Vi har lärt oss att för snabbhet tittar man på Usain Bolt.
För tennisproffs tittar man på Serena Williams.
Men om man vill se nån kasta jelly i en hink ringer man Sally Phillips.
Ja, det gör man.
Mina damer och herrar, kvällens vinnare är mr Bob Mortimer!
Vi ses i nästa avsnitt.