Stella!
–Vänta. –Vad?
Ja!
SHAQ I HATT
Hej! Tack! Jag heter Greg Davies och det här är "Taskmaster".
Fem mäktiga krigare kämpar om ett pris som ingen av dem vill ha–
–men som de måste ha.
Det står i kontraktet. De måste ta med det hem och pussa det.
Vi ska träffa titanerna nu.
Det är: David Baddiel!
Ed Gamble!
Jo Brand!
Katy Wix!
Och Rose Matafeo!
Här har vi en kille som utan hår–
–skulle vara lika fysiskt intetsägande som en korv:
Lilla Alex Horne!
Tack för den.
Hej.
–Läget? –Bra.
–Full av ambition och optimism. –Bra.
Jag har en idé till ett TV–program.
Jag vill att du är med.
Ska jag vara programledare?
–Vill du det? –Vi får väl se.
Jag har inget koncept än, bara ett ledmotiv. Vill du höra?
Min vän Willard skrev den och den låter så här.
Det är "Alex Horne Show" Det är "Alex Horne Show"
Med Greg Mavis.
"Med Greg Mavis"?
Vi kan ändra om du vill.
Nej då. Mavis blir bra.
–Tack, Alex! –Okej.
Kan du avslöja priskategorin?
Självklart.
Vi bad dem ta med det bästa i ett skjul.
Själv har jag mjölk i mitt skjul.
Så jag hade nog tagit med mjölk. Fem poäng!
Otroligt nog stod allt det där på telepromptern.
–Hej, Jo Brand. –Hej, Greg.
Vad tog du med dig från ditt skjul?
–En vacker skulptur. –Här har vi den.
Jag törs inte fråga vem det är.
Tyvärr jag.
Min pappa gjorde den.
Pappa var amatör, uppenbarligen.
Inget proffs.
Om ni vill ha ett hum om hur begåvad han var–
–så gjorde han ett porträtt av min svägerska i julklapp.
När hon öppnade det så grät hon för att det var så hemskt. Så...
Den är ju vacker på ett udda sätt.
Ingen av oss kan göra nåt sånt.
–Jag skulle gärna ha den. –Grattis...
Vad tog du med, Rose?
Jag är ju relativt ny i landet–
–så jag har inget skjul eller vänner med skjul.
Ett "skjul", så?
–Vad är så kul med "skjul"? –"Skjul".
–"Skjul".
Okej.
Berätta om ditt skjul.
I alla skjul värda namnet...
Börja inte nu, Alex.
Det är så kul när hon säger det!
Ja, jag har en annan bakgrund. Det är helt galet, jag vet.
Tack för att ni koloniserade oss förresten.
Uppskattar det verkligen.
Men alla bra skjul på Nya Zeeland har det här.
En affisch på nyzeeländska fiskar.
Jag ser fram emot höga poäng!
Som nån som har sina trädgårdsverktyg samlade.
"Jag har allt. Gräsklippare, räfsa, slang, fiskaffisch."
Man har sina fiskespön och vill se sina fiskar.
Man är stolt över sitt lands fiskar.
Ska man vara stolt över det?
De är ju rörliga varelser.
Nya Zeeland har så få människor att de ser fiskar som invånare.
De stannar kvar. Säg inte så.
De döda är inte rörliga. De flyter nog mest.
Så många fiskar, så få poäng.
–David. –Ja?
Har du nåt som slår fiskaffischen?
I skjul finns det alltid spindlar och spindelnät.
Jag gillar inte spindlar så jag har en sån här.
Den låter mig gå in i skjul utan att oroa mig över spindelnät.
Och sen kan jag använda den för sexlekar.
Jaha...
Jag tänkte ha på mig det där i kväll, men jag fegade ur
Varsågod, Ed.
Det här är från min mammas skjul. En gåva från mig.
En trädgårdstomte–
–som hon av nån anledning har i skjulet. Här är en bild.
Transporterar han sin kuk i en skottkärra?
Det är en typisk manlig fantasi.
Det är ingen fantasi, utan en sjukdom! Kolla hur stor den är!
Vad är den kvinnliga motsvarigheten? En vagina i en kundvagn?
Hade ni skrattat lite mycket åt det?
–O, ja. –Nej.
Skojar du? Om jag hittade en sån så vore det mammas nästa julklapp.
Katy, nu lämnar vi sextomtarna.
Till att börja med har jag en gammal stege.
–Här är den. –Men vänta. En stor överraskning.
Bild två, tack.
Den kommer från ett dockhusskjul.
Skjul.
Och inte nog med det.
Det finns fler föremål.
Fler småsaker. Så små.
Det blir gulligare för varje minut som går.
Har ni sett borren?
–Så ni inte missar den. –Den är bra liten.
Kanonprylar.
Nån är tillbaka i matchen.
Okej. Vi är inte ett dugg lika. Märkligt.
Det kan ha att göra med att jag är känslig över att jag är för stor.
–Jag förstår. –Och du tar med småsaker.
Det provocerar mig.
–Gör det? –Ja.
Osis, va?
–Hur många poäng för Katy? –Ett.
Det gick bra sist, så det gör inget.
Vi ger David två poäng. Rose får tre.
Liten tomte, stor kuk, fyra poäng.
Jag tyckte att Jos skjulstaty hade en udda skönhet.
Och jag ser på henne att hon inte vill ha fem poäng, så fem poäng!
Bra jobbat!
Då går vi vidare.
Okej, vi börjar med nåt för alla sopkorgsälskare.
Herregud.
–Hej, Rose. –Hej, Alex.
–Hej. –Hej, Ed.
En sopkorg.
–Ja. –Okej.
Toppen.
–Öppna uppdraget. –Ligger det här i?
I sopkorgen, ja.
"Kasta nåt in i sopkorgen från största möjliga avstånd."
"Sopkorgen måste vara stängd när du kastar din sak."
"Du har max 20 minuter på dig."
"Tiden börjar nu."
Hur ska saken in om sopkorgen är stängd, Alex?
Det känns fysiskt komplicerat.
–Okej. –Irriterande, va?
Ja, jag måste... Okej.
–Jag går till skjulet. –Försiktigt.
Vilken fruktansvärd uppgift.
Förklara tydligt, din lilla elaking.
Det är som att försöka sparka en boll i mål–
–men framför målet står typ en garagedörr.
Den är stängd och man måste öppna...
Nån mer som har tråkigt?
Måste de släppa det som de kastar innan de öppnar sopkorgen?
De får vara snabba.
–Det var ju kort. –En bra förklaring.
Få se nån göra det nu.
Hundratals tittare har skrivit–
–om att de vill se Katy och Rose börja. Här kommer det.
Är det verkligen sant det?
Det här är lite tyngre.
Nu spelar jag säkert.
Jag kan göra så, men den måste vara stängd.
Den var nog inte stängd när du släppte.
Vad tror du hände först?
Jag vet inte om jag kan kasta.
–Ska du mäta? –Var den stängd när du kastade?
Ja, tusen procent säker.
–Hur mycket? –Tusen.
Det hade räknats. – Bra.
–En meter 20. –Tack.
En meter 50.
Får du slå in den när jag kastat den?
Kan du stå här?
Du får inte en smäll på penisen.
–Det får jag nog. –Tror du?
Förlåt.
–Förlåt. –Jag kanske bara ska köra.
Det kommer att funka!
Nej!
Och så en tegelsten. Det är nog lättare då.
Jag visste att den där var bra att ha.
Den var inte stängd.
Jag har gjort en buckla i korgen.
Gratulerar.
Nu igen.
Ett sista desperat försök.
Jag ger upp.
Nu får du kasta sopkorgen i sopkorgen.
Hur är det med skrevet?
–Som med sopkorgen. –Usch, hemska syn.
–Tack, Katy. –Tack själv.
Katy klarade det till slut.
Ja, 1,40. Det är inte lätt.
Rose, imponerande teknik. Du såg ut som ett idrottsproffs.
Jag vet inte varför jag ville få den att studsa. Det gick till slut men...
Jag misstänker att du slog 1,40.
–Ja, Shaq i hatt, 2,45. –"Shaq i hatt"?
Shaquille O'Neal i hatt.
Shaq i hatt?
2,45 meter, Shaq i hatt.
Nästan som "skjul med hjul".
Skjul, ja.
Dags för reklam. Ingen vill ha dem–
–men vi lever i ett kapitalistiskt land, kommunistpack!
Så titta på dem. Vi ses strax.
Hej och välkomna tillbaka till "Taskmaster".
Det är del två av episod åtta i säsong nio.
Stämmer. I den nuvarande uppgiften–
–ska de kasta nåt i en sopkorg från långt håll.
Men det svåra är–
–att de måste släppa saken innan de öppnar korgen.
Dags för två personer från en annan era.
Jo och David!
Folk som känner mig väl vet att jag är opraktisk.
Men jag ska motbevisa dem med hjälp av lite rep.
Det står inte att det man kastar måste stanna i luften–
–tills det hamnar i sopkorgen.
Nej.
Men jag är lat så jag orkar inte gå så långt.
Härifrån kan jag lyfta upp det som med lasso.
Då ska vi se... Ja...
Korgen ser inte så glad ut.
–Hade jag sönder den? –Lite.
Vi säger att den är stängd nu. Då ska vi se.
Kan man be någon öppna den? Nu.
Kör! Det där var uselt.
Kan du dra i repet? Dra!
–Du trodde att den satt, va? –Nej.
Kör. Uselt.
Kör. Kör. Skit.
Dra.
Dra. Nej, du drog inte.
Om du hade dragit i rätt ögonblick så hade den suttit, garanterat.
–Vill du vara ljudkille? –Hur gör man?
Peka mot sopkorgen.
–Fan. –Plocka upp korgen.
När jag skriker "kör", öppna sopkorgen–
–spring mot mig och fånga den.
Det låter så enkelt. Vi får se hur det går.
Lägg den här nära sopkorgen.
Okej. Klara, färdiga, gå! Ja!
–Då är jag nöjd. –Okej.
–Var det pinsamt? –Inte för mig.
–Tack, David. –Tack.
Båda har sina speciella sätt att utföra fysiska uppgifter på.
Jo rör sig lite. Här kom på ett sätt att slippa röra sig alls.
Hon fick nån annan att göra det fysiska åt henne.
Men det funkade kanon. Slog det "skjul med hjul"?
Det var Shaq i hatt på en katt. 2,60!
Nu är alla vana vid termen, ingen ifrågasatte det där.
–David. –Ja?
I många av de här fysiska utmaningarna–
–så har ni fått nåt svårt att göra–
–och så har du fått extrautmaningen av att vara David Baddiel.
Ja...
Det är otroligt sant.
Inte ens med en assistent–
–så skulle du ändå dra i sopkorgen med rep och grejer. Otroligt!
Så ambitiöst. Ingen annan kom på att använda ett badkar.
Just det. Men fick jag inte in nån alls?
–Fick David in en boll? –Inga bollar i korgen.
Men mycket underhållande. Vems tur är det?
Vi har Ed Gamble kvar.
Jag kan försöka sparka ur botten på korgen och vända den upp och ner.
Kom igen, din...
–Är korgen stängd? –Ja.
Locket är stängt, men botten är öppen.
–Jag ska ta i rejält. –Ja, gör det.
Det här känns ambitiöst.
–Jag håller för fönstret. –Det blir bra.
Varför envisas jag med en golfboll?
Sten går också bra.
–Satt den? –Du träffade bara korgen.
Kom igen, Ed! Jag borde försöka sätta en åtminstone.
Ja, det borde du.
Den får du mäta.
Märk ut det som ditt första försök.
Märk ut det.
–En sitter, va? –Det är en sten i korgen.
Kom igen, Alex! Kolla!
Fyra stenar i korgen!
Kom igen! Kolla tiden.
–41 sekunder. –Okej.
–Gå och kolla! –Nej.
Hinner jag hämta...? Jag plockade upp löv för jag fick panik.
Så testosteronstinn!
Du sparkade sönder korgen.
–Det var sexigt. –Tack, Katy!
–Jag tyckte det var sexigt. –Funkade för mig.
Jag skrev ner dina sexiga fraser. "Kom igen, Ed!"
"Mät! Märk det där! Kolla, kolla!"
"Gå och kolla!"
Jag har märkt att det är mycket viktigt för Ed att vinna det här.
–Desperationen var tydlig där. –Inte desperation.
Det är engagemang.
Visst, hörru.
–Var korgen stängd när han kastade? –Självklart.
–Hur löd utmaningen ordagrant? –"Sopkorgen ska vara stängd..."
–Stängd. –Det är pedallock.
Var var locket?
De internationella korgkastarreglerna är inte etablerade än.
Men om locket är stängt så är korgen stängd.
–Men vad är ett korglock? –Jag vet allt om korgar.
I engelska skjul har vi affischer med olika sorters sopkorgar.
–Desperation. –Engagemang, David!
Han är för macho nu.
För macho? Det har ingen någonsin beskyllt mig för att vara.
–Men i kväll så. –Machokillen kastade den...
...fem manliga Shaq och en tvåårig Shaq, 12,40 meter!
Om man inte har något avstånd, får man poäng?
–Inget avstånd alls? –Ja.
–Ni menar mig. –David har inget avstånd.
Den gamla Baddiel–tröstpoängen.
–Ge mannen en poäng. –Snällt. Jag tar gärna tröstpoängen.
Ett tröstpoäng till David, två till Katy, Rose tre, Jo Brand yra–
–och fem till Ed Gamble!
Kan jag få se en stor och fin poängtavla?
David är sist med tre, men vi har två på förstaplatsen.
Poängtavla!
Ed och Jo på nio poäng!
Vad kommer nu?
Den här handlar om att göra världens bästa låt ännu bättre.
–Hej. –Hej, Rose.
Jag är redan irriterad över den här.
För att det är musik.
Jag kan inte läsa noter och saknar all musikalisk talang.
"Skriv den bästa texten till 'Thememasters' ledmotiv."
"Och framför låten på ett minnesvärt sätt."
"Du har 30 minuter på dig från och med nu."
Jag måste erkänna en sak.
Jag har aldrig sett "Taskmaster".
–Hur tror du att ledmotivet går? –Jag minns inte.
–Ska vi spela det? –Hur tror du att det låter?
Nej, varje gång jag försöker så sjunger jag "League of Gentleman".
Musik. Jag kan läsa noter.
–Du har haft en listetta. –Ja, fyra gånger.
"Taskmasters..."
Fan också.
Det är väl "Casualty"?
Det finns minst en här som har gjort fyra listettor–
–så det här blir otroligt. Men först en paus.
–Del två, vik hädan! –Uppskjutning!
Hej och välkomna till del tre av "Taskmaster".
Lät musiken bekant, Alex?
Ja. Tyvärr får vi bara höra den åtta gånger per episod.
Men i kväll får vi höra den 13 gånger–
–då uppgiften är att skriva en låttext till den.
Ska vi börja med hitmakaren David Baddiel?
–Åh, Pappa Fyrfalt. –Vi börjar med Pappa Fyrfalt.
Här ser vi honom i verket. David Baddiel.
Ursäkta. En, två, tre, fyr...
"Taskmasters" visas
Det visas nu
"Taskmasters" visas
Det är inte...
Vänta. Nej, så går den inte.
Det är inte "How" 70–talsprogrammet med Fred Dineage
"Taskmasters" visas
Sätt nu dig ner
På din soffa
Där i din stad
Inte undra på att vi aldrig vinner VM.
Kvaliteten på låten hör ju vemsomhelst.
Men det viktiga här är att man framför den på ett minnesvärt sätt.
Det var minnesvärt.
Han spelade musiken rätt.
Han gick inte iväg och lyssnade på låten?
Han lämnade aldrig rummet.
Vi kommer tillbaka till det. Vissa grejer gillade jag.
Och imponerande att du kan läsa noter.
Ja, ribban är högt satt.
Nu är det Rose Matafeo!
Det var en gång en lantis vid namn Alex Horne
Med ett hjärta av guld Och en hjärna full av korn
Han hade ett uppdrag Nu skulle vi få ta nya tag
En dag åkte han till storstan
Träffade långa gubben Greg Davies
Han sa: Ni ska vara med i teve Hur det går, det får vi se
Fem tjejer och killar som spelar Vars berömmelse varierar
Alex skakade hand på det
Greg sa: Det här blir kul det
Så det var så det gick till När Alex Hornes själ blev avdragsgill
Det var min historia Om hur "Taskmaster" fick sin gloria
Yee–ha!
Toppen!
Det var så bra att det fick några få pensionärer att klappa.
Helt otroligt. Jag är inte ens sur för att jag blev "en lång gubbe".
Och att din hjärna är full av korn.
Jag har hört värre förolämpningar under säsongens gång.
–Var det en förolämpning? –Nej.
Tack.
Nu: Deltagaren med det mest passande namnet för uppgiften: Katy Lewix.
Greg är så vis Och mycket lång
Alex är bra Men inte lika lång
Blir det ägg? Jag gillar uppdrag med ägg
Det här är låten som hörs i början
Lycka till, alla ni som deltar i uppdrag i dag
Jag får mig själv att skratta tills jag kiknar.
Jag är lång och vis. Du är mindre lång.
Nej, hon rimmade lång med lång.
Ja, det rimmar ju.
–Rimmade du ägg med ägg också? –Ja.
Jag fick sagt det jag ville ha sagt.
Det blir poängavdrag.
Nu är det Jos tur. Och Jo har sällskap.
En, två, tre, fyr
Alex är bra Greg är allt annat än det
Alex är smal Greg är så fet
Alex säger "whoo!"
Greg går bara bet
Om jag inte vinner så är du rökt!
Ett poäng...
Nu ligger du risigt till.
Är jag allt annat än bra?
Alex är smal?
Greg är bara fet?
–Bra rim. –"Hur gick det på jobbet?"
"Helt okej. Nån sa att jag var fet."
"Så elakt. Vem då?" – "Jo Brand."
Det ingick i rimmet.
Jag kom inte på nåt annat.
Det bara blev så, va?
Kära nån. Får jag gå hem?
Nej, du kan bara luta dig tillbaka och vänta dig uteblivna poäng.
–Vems tur är det nu? –Ed är sist än en gång.
Han valde den här sångstilen–
–för han tycker att ledmotivet låter som nån–
–som gör ett läte på ett visst sätt.
Så nu ska vi se Ed spela denna någon.
Var är min mor?
Den som ändå det erfor
Waa, waa, waa Jag är en stor bebis
Snälla, skynda dig, mor
Jag är ledsen
Jag behöver mjölk
Jag har gjort i blöjan
Här kommer mamma Tack och lov för det!
Mamma!
Herregud... Tycker du att ledmotivet låter som en gråtande bebis?
–Var det några rim? –Skulle vi rimma?
Nej, bara uppvisa lite musikalitet. Men missförstå mig rätt:
Jag tyckte om att se mamman pussa den lilla bebisen.
–Nu har du sett alla fem. –Ett poäng – Jo Brand.
Två – David Baddiel.
Tre till Katy.
Fyra till waa, waa...
För det bästa uppträdandet och den vackraste låten är givetvis...
Fem poäng till Rose Matafeo!
Tack.
–Vet du vad jag vill ha nu? –Ja...
–Nej, inte det. –Okej.
–En till utmaning, tack. –Ja, då kör vi!
Kolla, en liten svartvit TV.
Jag hade en sån när jag var student!
"Ljudsätt den här filmen."
"Du får en chans att framföra alla ljud i tid med filmen"–
–"på exakt 20 minuter från och med nu."
Vi måste skriva ner tiden.
Så vad har vi? En anka?
En liten anka, kvack, kvack.
När Alex på sjön så andas han ut.
Knakande. En sko.
Ett skrik.
En man som kommer ut ur en buske.
Bip, bip. Springande.
Plaskande i vatten.
Mer plaskande.
Han blåser i visselpipan.
Och sen skratt. Två skratt?
Tre klappar, två klickar, ett klinkande.
Jag tycker vi ska ha opassande ljud.
Jag gör gärna ljud som antyder att Alex har skitit på sig.
–Vill ni veta vad filmen heter? –Ja, tack.
"The Valley – The Wild Thing Rides Again."
Vi börjar med de skrikiga och Katy.
Nån kanske behöver sköta rösterna och nån sköta skorna.
Vem gör ankläten?
–Vill du...? ?–Jag gör det.
Jag kan ha sönder ballongen och göra ett pruttläte.
Kör bara.
Ni var proffsigast.
Det enda lite konstiga–
–var att när kvinnan skrattade i slutet–
–så skrattade hon med tre röster.
Det var lite otäckt.
Men det kanske skulle vara så.
Ja, hon var besatt.
Hon kanske var ett spöke.
Gör hornljudet igen.
Snabb paus. Skynda er tillbaka.
Det finns en fiskaffisch att vinna i del fyra.
Hej! Ni hälsas åter välkomna tillbaka av mig, Greg Davies–
–en stor stek av en man utan tillbehör eller sallad.
Innan pausen...
...så bjöds vi på riktiga tokigheter.
Ed, Rose och Katy visade var skåpet ska stå.
Här kommer min favoritduo, Brand och Baddiel.
Hur gör vi det ljudet?
Jag kan inte bara låta...
Jo, gör det.
Party popper.
Hur gör vi det? Så här?
Ja.
–Ska jag låta...? –Om du vill.
Ja, det vill jag.
Då kör vi.
Nu kör vi.
Okej.
Var är min vissla?
Prassel, prassel.
–Pop. –Ursäkta.
Prassel, prassel.
Mer löv.
Landar på cykeln. Var är ringklockan? Herregud...
Läskig man. Läskig man.
Tack och lov...
Vissla.
–Tack. –Tackar.
Jag tror att vi är bättre än ungdomarna.
Det var uppriktigt mycket bra.
Tack så mycket.
Men en del ovanliga beslut.
När Alex öppnade bilen, väntade jag mig inte ett sånt bip.
Vi hade ett bakgrundsspår.
Ja, jag kommer till det. David hade musik till.
För mig var det som en stumfilm. Det behövdes musik.
–Det var en stumfilm. –Ja.
Det var bokstavligt talat en stumfilm.
Och jag tyckte att mitt skrik var lite ängsligare än Roses.
Det var det.
Men hur avgör vi det?
Låtsas skrika, så skriker jag och David.
Perfekt.
Jag börjar.
Korta, skarpa skrik.
Ja!
–Var det bra? –Tre, två, ett.
Båda var starka. Det löste ingenting alls.
Vill du höra hur det egentligen skulle ha låtit?
Kan du inte skrika?
Jag har aldrig kunnat.
Jag kan inte vissla eller skrika.
Det är svårt. Jag tyckte om båda av olika anledningar.
Det är bästa soundtracket.
Jag ger ungdomarna tre, gamlingarna två.
Har du koll på poängen?
David, du är väldigt nära tresiffrigt. 96 poäng!
Spännande.
Sen är det tajt. Rose står på 126.
Katy och Jo har båda 127.
Ed har en knapp ledning nu, 134.
Bra jobbat.
Åh, Ed.
Men det går att ta igen.
–Ja. –Ed Gamble går alltid att ta in på.
Det är samma ledare och förlorare i det här avsnittet.
David får sju poäng och Ed får 16 poäng.
Ta plats på scenen för programmets sista uppdrag!
Fem fina personer med fina hjälmar.
Vem läser uppdraget?
Jo Brand läser.
"Utan att justera era svetsmasker"–
–"rita era ansikten på framsidan av masken."
"Ansiktet ska vara i naturlig storlek"–
–"och vara antingen väldigt argt eller väldigt glatt."
"Det mest detaljerade ansiktet vinner."
"Ni har tre minuter på er."
Dra era visiret över era riktiga ansikten.
Ser jag arg ut nu?
Vet inte. Lycka till. Era tre minuter börjar...
Det går inte bort!
Vad är det som inte går bort?
–Glad eller arg, Katy? –Glad, så klart.
–Glad eller arg? –Glad.
Jag är nog klar.
Visst är du det.
Det här örat hamnade för långt ut.
Tio sekunder kvar.
Nio, åtta, sju, sex, fem–
–fyra, tre, två, ett.
Ner med pennorna, tack.
Var ska vi börja, Greg?
Vi börjar nog med Rose.
Hej, Rose.
Jämför det här ansiktet med hennes.
Hon är glad.
Det är detaljerat.
Men inte särskilt likt.
Nästa hjälm.
Hej, Katy.
–Tack. –Ingen orsak.
Wow!
Ganska bra. Detaljerad och lik.
–Nästa, Greg? –Jo Brand, tack.
Jag antar att du är arg.
Ja, visst är du surmulen.
Gör du det själv?
–Går det bra? –Det är mitt jobb men visst.
Det var bra.
Hej, David.
Han har ritat på det gula.
Det ser ut som du!
–Ja. –Greg?
Jag ger Jo och David tre poäng vardera.
Tack. Det är jag nöjd med.
Ed och Rose får fyra poäng var.
Men det finns en klar vinnare som är både glad och allvarlig.
Fem poäng till Katy Wix!
Tack för det.
Kom ner så kollar vi in slutställningen!
Det måste ha påverkat poängställningen.
Jo och Katy på delad tredjeplats.
Rose tvåa, David sist och Ed Gamble vinner med sina 20 poäng!
Ed Gamble vinner! Du får ett skjullast priser!
Vad har vi lärt oss?
Att David Baddiels ansikte skulpterades av Jo Brands pappa–
–och det bör omedelbart låsas in i ett skjul!
Nu tar vi en nattfösare–
–men först ska vi fira kvällens vinnare en gång till: Ed Gamble!
Text: Pablo Diaz Bernal www.sdimedia.com